Hitover!
Spark den!
Ja!
Jack, jeg ville bare si at det ikke går særlig bra med henne nå.
Tilstanden er blitt verre. Jeg har gitt henne noe mot smertene.
Mark?
Hei skatten.
Hei mamma.
- Hvorfor vekket du meg ikke? - Jeg syntes du burde sove.
Vil heller se deg.
- Har pappa fortalt deg alt? - Ja.
Jeg vet at du kommer til å ha det bra.
Mamma...
Jeg kommer alltid til å være hos deg, Mark.
Alltid.
Jeg er glad i deg.
Jeg er glad i deg også, mamma.
Du kommer ikke til å dø, mamma.
Det lover jeg.
Du skal ikke dø, fordi jeg kommer ikke til å la deg dø.
Av jord er du kommet, til jord skal du bli, av jord skal du igjen oppstå.
Herren velsigne henne og bevare henne.
Herren la sitt åsyn lyse over henne og være henne nådig.
Herren løfte sitt åsyn over henne og gi henne fred. Amen.
Jeg kan ikke reise fra ham.
- Han trenger meg. - Det er to uker, Jack.
Jeg klarer ikke å gjøre det.
Det er ikke som om du etterlater ham sammen med fremmede.
Jeg er broren din. Vi er familie.
Du sa at om du fikk denne avtalen i Tokyo, ville du og Mark være sikret.
- Du trenger aldri å dra fra ham igjen. - Jeg ønsker bare det som er best for ham.
Jeg vet det er tøft, men dette er sjansen din, Jack.
Du må gjøre det, både for din egen og Markus skyld.
Dessuten vil det være bra for ham å være sammen med andre unger nå.
Jeg kommer til Maine med ham selv.
Vi trenger å tilbringe litt tid sammen.
Hei du, annenpilot.
Om du noen gang blir lei av å bombe universet,
så går du glipp av mye bra her.
Mark, jeg vet at du har det vondt... men ikke steng meg ute sånn som dette.
- Hun kommer tilbake. - Nei, Mark.
Kanskje ikke som seg selv, men hun kommer tilbake.
Mark, jeg savner henne også.
Men hun er borte.
Nei.
Mark.
De er her.
- Dere klarte det. - Å himmel. Elleve stater på tre dager.
- Connie, hils på onkel Jack. - Hallo onkel Jack.
- Hun er nydelig, Wallace. - Som moren sin.
- Hvordan går det, Mark? - Rimelig bra.
- Mamma sa at jeg kan vise deg huset. - Hun får det alltid som hun vil.
Det går nok bra, Jack.
Mamma. Gjett hvem som er her.
- Mark? - Hei.
Å, milde moses. Så stor du er blitt!
Jeg kan ikke tro at det er gått ti år.
Jack.
Hei. Jeg setter virkelig pris på alt dere gjør.
Janice ville ha gjort det samme.
Henry. Kom ned hit.
Gjestfrihet, Henry.
Her. Jeg laget to stykker, sånn at vi kan være brødre.
Å vel, som om det ikke var nok med én.
Greit. Vet du, jeg snakket med Alice Davenport i dag tidlig.
Hun er terapeuten som jobber sammen med Wallace på sykehuset.
Hun sa at hun gjerne ville snakke med Mark mens du er borte.
Jeg tror det er lurt. Jeg klarer ikke å nå inn til ham.
Har alle det de trenger?
Jovisst, mamma.
Dette er virkelig nydelig.
- Vil du ha litt salat, Jack? - Gjerne.
Visste du at de har revet ned fyret?
Å nei. Det gamle på neset? Jeg var så glad i det gamle stedet.
Ja, det var vi også.
- Er det ikke der dere to først... - Først hva?
Det er... der faren deres og jeg hadde vår første piknik.
- Nei, det er ikke nok. - Hei, da klarer vi det.
Nå må du få ut det som er inni. Det er der denne kommer inn.
Sånn.
Henry, vær snill.
OK, vent.
Jack. Jeg tror han kommer til å klare seg bra.
Ja.
Mark, du forstår det, ikke sant?
Jeg drar fra deg nå slik... slik at jeg aldri må dra fra deg igjen.
To uker, kanskje mindre.
Så opp med humøret.
Det er vinterferie. Det eneste du må gjøre er å leke med Henry og du får det fint.
Jeg er glad i deg pappa.
Jeg er glad i deg også.
Vi kommer til å være sammen igjen veldig snart.
Det lover jeg.
Gi meg et kyss.
Jeg er glad i deg.
Adjø pappa.
Granat!
Ikke så fort. Hva med litt frokost?
- Sov du godt i natt? - Ja.
Ja? Henry holdt deg ikke oppe hele natten med skravling?
- Nei. Det gikk fint. - Bra.
Vi er veldig glade for at du er her, Mark.
Hei, Mark. Kom igjen. Kom an.
- Ser deg til lunsj. - Takk.
Mark.
Bra titta mot. Tilbake til meg.
Har du høydeskrekk?
- Nei. - Bra.
Ser deg på toppen.
- Kommer du? - Klart.
Kom igjen, det er lett.
Hjelp meg opp-
Tror du at du kan fly hvis jeg slipper deg?
Hjelp.
Hold opp!
Hei, Henry, granat!
Å ja? Se på dette.
Flott skudd.
Ja!
Hei! Hva i helvete er det dere gjør?
- På tide å dra. - Kom tilbake, drittunger!
Hei, vent Henry!
Kult.
Hva har du i skrinet?
- Prøv. - Du får kreft av dem.
Hvem bryr seg om det? Du skal dø allikevel.
Så du moren din etter at hun var død?
Jeg ville det. Jeg fikk ikke lov.
Du skulle ha truet deg til det. Det er viktig.
Folk liker ikke å snakke om døden. Det er derfor du må undersøke.
- Det er vitenskapelig. - Det føles ikke sånn.
Hvordan så moren din ut den siste gangen du så henne?
- Ganske blek. - Ganske blek.
Jeg kikket nøye etter da lillebroren min, Richard, druknet i badekaret.
- Broren din druknet? - Han var helt blå.
Du skulle ha sett på øynene og leppene hennes,
og kjent på huden hennes - om den var varm eller kald.
- Hold kjeft om moren min. - Ikke bli sinna.
- Jeg prøver å være vitenskaplig. - Skal jeg slå deg, eller?
Prøv deg...
og jeg kaster deg ned der.
Å. ja?
Hør, jeg beklager.
Det var teit av meg. Jeg vet hvordan jeg ville følt meg om jeg ikke hadde noen mor.
Venner?
OK.
- Jo, men den typen var skummel. - Ja, og stor. Du var bare...
Du var hvit, og du var som...
Greit folkens, det er sent. Gi dere nå.
Jeg mener det. Ikke et pip til.
Pip! Pip!
Du, Henry.
- Hva? - Det var gøy i dag.
Det blir enda bedre i morgen.
- Du, har du noen gang lest Skjelettmannen? - Hvem?
Han er en kul superhelt, som du ikke kan drepe for han er allerede død.
- Leser du aldri tegneserier? - Nei, de greiene der gjør deg skrudd i hodet.
Kjekt å møte deg!
Kom igjen!
Nei!
Henry, kom igjen. Vi drar.
Jeg er så glad i den bikkja.
- Er ikke det moren din? - Jo. Hun er alltid der ute.
- Hvorfor? - Hun går opp dit for å tenke på Richard.
Ganske merkelig, hva?
Kom igjen. Jeg vil vise deg den nye oppfinnelsen min.
Kom igjen.
- Hvor skal vi? - Til skuret mitt.
Kjempeflott. Hva er den til?
Jeg brukte tre måneder på å lage den. Nydelig, hva?
Du trekker kabelen tilbake hit og du lader der borte.
Ta en bolt. Kom igjen. Lås og lad opp.
Nå har...
vi kattepusen i sikte.
Ikke treff henne. Bare gi henne en støkk.
Jovisst.
For et flott skudd.
Ja. Men siktet er ikke riktig ennå.
FAMILIERÅDGIVNING
Vet du, dette er en hyggelig avveksling.
De fleste av pasientene mine vil bare prate.
Jeg har bare ikke noe mer å si.
Faren din tror at du har det.
- Han vil at jeg skal prate om moren min. - Noen ganger hjelper det.
Jeg kan takle det.
- Kan du? - Jeg må det.
Hvorfor?
Fordi når du lover noe,
når noe er din skyld...
Hva gjorde du?
Jeg lot noen dø.
Mamma?
Mark?
Skatten min,
hva er det?
Det er deg.
Du kom tilbake.
Jeg visste du ville komme tilbake.
Å vennen. Jeg er her.
OK, jeg er her.
Det er OK.
Det er greit.
Jeg er her.
Jeg vet du savner henne.
Det er greit. Det kommer til å bli bra.
OK. Greit, du fikk en brikke. Nå.
- Den har noe blått på seg. - Så den må være på himmelen.
Riktig. Og den har en rett kant.
Så den må være her.
Du klarte det. Flott.
- Mark. - Ja?
- Liker du å bo i huset vårt? - Jovisst.
Vi skal passe ordentlig' godt på deg, sånn at du ikke er trist.
Mark, klokka er 09.00. La oss dra ut.
- Ikke du. - Hvorfor ikke? Han er min venn, også.
Jeg leker med deg senere.
Jeg bryr meg ikke om de teite hemmelighetene dine. Jeg har mine egne.
Jeg kommer ikke til å fortelle deg om en eneste én.
Status.
Systemet er bevæpnet og klart.
- Prøv å treffe det skiltet. - Negativt.
Prøv å treffe det lyset.
Negativt.
Tar sikte på målet.
Hva er det du gjør?
Å, herregud.
Jeg prøvde bare å skremme den.
Hei, Mark. Hvor er din humoristiske sans?
Mark?
- Unnskyld. - Det gjør ingenting. De faller alltid ned.
Er hun ikke nydelig?
Likte du henne?
Ja. Alle gjorde det.
Hun var en fantastisk person.
Og hun var veldig glad i deg, Mark.
Den siste gangen jeg så henne... sa hun at hun alltid vil være hos meg.
Det er sant.
Din mor er i live i deg. Hun kommer alltid til å være en del av deg.
Og deg.
Ja.
Er det Richard?
Ja.
- Jeg vedder at du savner ham. - Ja, det gjør jeg virkelig.
- Hei. - Hei, Henry.
Mark, jeg har noe å vise deg i skuret.
Vil du? Bare dra av sted. Jeg skal legge bort disse.
Hva pønsker dere gutta på der ute?
Beklager mamma. Topphemmelig.
Hør, jeg er lei for det med bikkja. Det var et uhell.
Du tror Vel ikke at jeg ville gjøre noe sånt med vilje?
- Hva ville du vise meg? - Det er en jeg vil du skal møte.
- Hvem er han? - Herr Motorvei.
- Hva skal du gjøre med ham? - Det kommer litt an på.
- På hva? - På deg.
- Om du vil hjelpe meg eller ikke. - Hjelpe deg?
Jeg lover deg noe utrolig,
noe som du aldri vil glemme.
Blir du med?
Hvor skal vi?
Vi er her.
Hjelp meg og sette ham opp her.
OK.
Kom igjen, Herr Motorvei. Ta en titt.
Stakkars Herr Motorvei.
Han tenker på slutten. Han har fått nok av dette grusomme livet.
- Hva? - Si adjø.
Nei!
Kom igjen. Vi stikker.
Jeg visste ikke. Jeg visste ikke.
- Du sa ikke noe til meg. Hvordan kunne du? - Bare vær stille.
Vet du hva du gjorde?
Gi deg. Vi gjorde det sammen.
Du kunne ha drept folk.
- Med din hjelp. - Men jeg visste ikke at du skulle gjøre det.
Jeg synes synd på deg, Mark. Du vet ikke hvordan du skal more deg.
- Hva? - Det er fordi du er redd hele tiden.
Jeg vet det. Før pleide jeg å være redd også.
- Men det var før jeg fant det ut. - Fant ut hva da?
Når du skjønner at du kan gjøre alt, så er du fri.
Du kan fly.
Ingen kan røre deg.
Ingen.
Mark...
ikke vær redd for å fly.
Du er syk.
Jeg lovet deg noe utrolig, noe som du aldri kommer til å glemme.
Du burde være takknemlig.
- Den største. - Den største? Klar?
Kan du ta imot denne?
Hvor ble den av?
Jeg er her på riksvei 233 i utkanten av Rock Harbor ,
der ti biler var innblandet i en ulykke i dag.
Løytnant Holman ved politiet i Rock Harbor sier at det er et mirakel
at ingen ble alvorlig skadet. Fire mennesker ble brakt til sykehuset med mindre skader.
De er senere blitt utskrevet. Reporter er Andrea Hall. Tilbake til deg, Bob.
Kom an, si det til ham. Eller enda bedre, kan vi ikke fortelle ham det sammen?
"Det var Mark, pappa. Han fikk meg med på det."
"Vi lekte bare. Jeg hadde ingen anelse om at han ville gjøre noe sånt."
"Vær grei med ham. Det er ikke hans skyld at han er ødelagt, fordi han savner moren sin."
Hva venter vi på? Kom igjen.
Pappa, Mark har noe han vil fortelle deg.
- Hva er det? Hva er det i veien med Mark? - Jeg vet ikke. Han oppfører seg rart.
Det er best jeg ser om han har det OK.
Jeg sa til pappa at jeg skulle se om du har det OK.
Har du det OK, Mark?
La meg være alene.
La deg være alene? Dette er rommet mitt.
Gjett hva? Mamma sier at vi kan gå på skøyter i morgen.
Connie, hva sa jeg om å komme inn på rommet mitt?
Men dere jobbet ikke eller noe sånt.
Du svarte ikke på spørsmålet mitt, så jeg må gjøre det for deg.
Du har ikke lov til å komme inn på rommet mitt. Ikke nå, ikke noen gang. Aldri!
Du tar feil der. Dette er mitt rom også, og jeg sier at hun kan bli.
Mamma, de slåss.
Du liker søsteren min, ikke sant? Sånn en søt, liten jente.
Det ville være synd om det skjedde noe med henne, om hun ble skadet.
Da ville du bli lei deg, ikke sant?
Men, ulykker skjer.
Bare spør moren min om Richard.
Gutter, gutter. Henry.
Hva er det som foregår?
Jeg er lei for det, mamma. Vi lekte en skikkelig teit lek.
Vi slåss ikke. Vi bare lekte. Ikke sant det, Mark?
Ja. Lekte.
Greit, men ikke så voldsomt, OK?
Dere så ut som om dere prøvde å ta livet av hverandre.
Susan sa at du var her.
Jeg antar du glemte avtalen var.
Jeg hadde bare ikke lyst til å prate.
Det hjelper å prate. Det hjalp forrige gang, ikke sant?
Du er lege.
Du vet ting.
Vel, noen ting.
Hva tror du? Hva gjør folk onde?
Ond er et ord som folk bruker når de har gitt opp å prøve og forstå noen.
Det er en grunn til alt, om vi bare klarer å finne den.
Hva om det ikke finnes noen grunn?
Hva om noe bare er?
Hvordan det, Mark? Tror du at du er ond?
Fordi du lot moren din dø?
Du vet at det ikke er sant.
Hva om det var en gutt,
og han gjorde grusomme ting fordi han likte å gjøre dem?
Ville ikke du si at han var ond?
Jeg tror ikke på ondskap.
Det burde du.
Connie, kom igjen. Vi må hjem til lunsj.
- Det er hos Evans. Du snakker med Henry. - Hei, det er onkel Jack.
- Hei onkel Jack. - Er Mark i nærheten?
Mark? Nei. Mark er ikke her akkurat nå.
- Vet du hvor han er? - Nei, jeg vet ikke hvor han er.
- Har dere gutter det gøy? - Vi har veldig mye gøy.
Mark liker seg godt her. Vet du hva? Vi liker ham veldig godt, også.
Flott. Kan du si til ham at jeg har ringt?
- OK, onkel. Adjø. - Adjø.
Hva slags planer har dere i ettermiddag?
Jeg vet ikke. Ikke noe særlig.
Jeg skal ut og spise med mori kveld.
Kan dere være barnevakter for dere selv, uten å lage for mye bråk?
Jovisst, pappa-
Pappa, kan jeg få være oppe og se på Monsterfilm i kveld?
Nei. Det kunne forkvakle den påvirkelige hjernen din.
- Du er ikke sjefen. - Jo, det er jeg, ditt skadedyr.
Henry. Det holder.
Hva er et skadedyr?
Vet dere hva? Mark sier at han gjerne vil flytte inn på rommet til Richard.
- Det er ikke sant. - Han liker seg visst der inne.
- Vet du, det er ikke noen dårlig idé. - Wallace.
Vi har snakket nom dette før. Jeg bare...
- Jeg vil ikke flytte inn dit. - Mark, ikke lyv.
Skatten, tenk på det. Vi kan ikke beholde det sånn for alltid.
- Det er i ferd med å bli et museum. - Jeg vet det, men jeg sa ikke for alltid.
Det rommet forandrer seg når jeg er klar for det.
Om Mark ønsker å flytte, så er det et trivelig rom i tredje etasje.
- Men Henry dikter det opp. - Hvis Mark flyttet inn, så ville det hjelpe.
Det trengs at noen bor der. Jeg sier ikke at lekene skal kastes ut.
Jeg vil bare ikke prate om det akkurat nå.
Jeg vet at du ikke vil det, men du må forholde deg til det.
Jeg forholder meg til det.
Jeg forholder meg til det hver eneste dag.
- Du er den som glemmer. - Susan.
- Å, Wallace. - Susan.
Henry.
Hei mamma.
Ikke gråt, mamma.
- Du ser fantastisk ut. - Må dere virkelig gå ut?
Jo, vi har planlagt dette i ukevis. Dere får det moro.
Nummeret til restauranten er ved telefonen, hvis det er noe.
Greit folkens. God natt.
Natta, mamma og pappa.
Vi blir ikke sene.
Mark. Gjett hva vi skal leke? Gjemsel, og jeg gjemmer meg først.
Nei, Connie. Vent. Jeg har en bedre idé.
Jeg vedder på at jeg finner henne først.
Connie, hvor er du?
Connie!
Hei, det er urettferdig.
"Urettferdig"?
Hva tror du dette er? En lek?
Connie, hvor er du?
Connie!
Hva er det som foregår?
Dette er gøy. Vi gjør det igjen.
Nei, Connie. Det er sengetid.
Du hørte henne. Hun vil leke igjen.
Connie, hva om jeg leser en godnatt historie for deg istedenfor?
Connie vil ikke lese historier. Vil du, Connie?
Jo det vil jeg, skadedyr!
"Og alle jentene ropte 'Snufs Vi vil få fjernet blindtarmen også.”
"God natt, Småjenter. Takk Herren for at dere er friske."
"'Og nå skal dere sove' sa Miss Clavell . Hun skrudde av lyset og lukket døren."
"Og det var alt. Det er ikke noe mer."
Det var en søt fortelling, Mark.
- Hva er det du gjør? - Jeg vil legge dynen på søsteren min.
Sånn en søt liten sak.
Tror du virkelig at jeg ville skade henne?
Ja.
Hva skal du gjøre?
Passe på henne hele natten?
Wallace, beklager, men...
Du må slutte å klandre deg selv for det med Richard.
Jeg kan ikke. Kan bare ikke.
Jeg gikk fra ham. Mindre enn 15 cm vann i karet, og jeg gikk for å ta telefonen.
Susan, det var ikke din skyld.
Det er best du kommer deg til sykehuset.
Vil du at jeg skal levere Connie hos Andersons?
Nei, hun dro med Henry for å gå på skøyter på mølledammen.
- Hei, hvor er skøytene dine? - Connie!
Connie!
- Connie! - Ikke bli med ham!
Tynn is!
Henry!
Pass på! Nei!
Hjelp meg, Henry. Hjelp meg.
Connie!
Henry, hjelp meg. Hjelp meg.
Hjelp meg opp!
Slipp oss gjennom.
Trekk tilbake.
Sånn ja. Greit.
Sånn ja, la oss få henne opp.
- Wallace. - Susan, hun har det bra.
Hun har det bra. Det er OK.
De dro henne opp i tide. Hun kommer til å klare seg bra.
Jeg takker Gud for at hun klarer seg.
Det er noe jeg må fortelle deg.
- Hva? - Jeg er ikke sikker. Jeg var et stykke unna.
Ved dammen... Jeg tror ikke at det som skjedde ved dammen var en ulykke.
Hva mener du?
Isen var for tynn. Henry snurret rundt med henne.
De gikk altfor fort.
Og han slapp henne bare. Han slengte henne mot den tynne isen.
- Mark. - Henry sa at han hatet henne.
- Hva er det du prøver å si meg? - Jeg har sagt det til deg.
Jeg sier det til deg.
Connie glapp ikke bare. Du vet ikke hvordan han er.
Han prøvde å drepe henne og prøver kanskje igjen...
Stopp! Stopp, det er ikke sant.
Henry er sønnen min. Han er min lille gutt og jeg elsker ham.
Du må aldri fortelle meg slike løgner mer.
- Henry. - Mamma.
- Jeg så deg ikke. - Ikke vekk henne.
- Jeg trodde du var hjemme med pappa. - Jeg var bekymret for Connie.
Hun klarer seg bra.
- Har hun våknet opp ennå? - Ja, en kort stund.
- Hun er fortsatt ganske forvirret. - Ja.
Jeg tror ikke hun kommer til å huske mye av det som skjedde.
Det er bra. Det er sikkert bedre for henne å glemme hele greia.
Henry. Hva var det som skjedde på isen?
Jeg fortalte deg det, mamma. Det var en ulykke.
Ja?
Jeg vet at jeg alltid har behandlet henne som en drittunge,
men inntil i går har jeg ikke skjønt hvor mye hun betyr for meg.
Det vet jeg.
Det er best jeg drar hjem nå.
- Henry. - Ja, mamma?
Glem det. Jeg ser deg hjemme.
- Si til Connie at jeg har vært her. - Det skal jeg.
- Hallo, pappa. - Mark, hvordan har du det?
- Du må komme tilbake hit. - Hvorfor? Hva er det?
Det er Henry. Han har gjort noe. Fryktelige greier.
- Hva mener du, fryktelige greier? - Han har lurt alle sammen.
Alle synes at han er en flott unge,
- men han er skikkelig ond. - Ond?
Han drepte en hund med en sak han har laget til å skyte stålbolter.
Så, i går... han prøvde å drepe Connie.
Vent... Mark, er Wallace der? Eller Susan?
Jeg prøvde å fortelle det til dem, men de vil ikke tro meg. Ingen gjør det.
Hva med dr. Davenport?
Hun tror bare at jeg er en ødelagt liten unge.
Mark, jeg vil at du skal gå til dr. Davenport og fortelle henne det du har fortalt meg.
- Greit. - Jeg kommer snart.
Skynd deg, vær så snill.
Hva har skjedd? Hva er det som plager deg?
Mark. Bra.
Hei, Mark.
- Hva gjør du her? - Han er her fordi han vil hjelpe.
Han sier at dere to har hatt noen problemer.
- Han er problemet. - Mark.
Du er på hans side, ikke sant?
- Jeg er på din side, også. - Nei, det er du ikke.
Han har lurt deg, i likhet med alle andre.
Mark. Vent.
Jeg mente ikke å lage problemer.
Det er ikke din skyld, Henry. Mark går gjennom noen vanskelige ting.
- Er alt bra med ham? - Hva mener du?
Kanskje jeg ikke skulle si noe.
Men sånn han oppfører seg når det ikke er noen andre i nærheten...
Dr. Davenport, noen ganger så skremmer han meg.
Hvorfor?
Hva gjør han?
Vær så snill, ikke spør meg om det.
- Jeg kan ikke si det til deg. - Hvorfor ikke?
Fordi Mark er vennen min.
Det vil ikke være å forråde ham, det lover jeg deg.
Vær så snill, Henry. Fortell meg alt sammen.
Alt sammen?
Du gikk glipp av en interessant time. Jeg liker terapi.
- Hva fortalte du henne? - Beklager. Det er strengt konfidensielt.
Det er best du slutter å fortelle løgner om meg, for ingen tror deg.
Før eller senere vil de finne ut om deg.
Hvem er "de"? Faren min? Moren min?
- Jeg har fortalt din mor det. - Hvorfor skulle hun tro på deg?
- Hun er min mor, ikke din. - Vet du, der tar du feil.
- Hun er moren min. - Moren din? Er du gal?
Moren din er mat for meitemarkene.
Moren min sa at hun alltid vil være hos meg.
Hun valgte moren din som en måte å komme tilbake på.
Jeg tipper at du ikke forstår det, men det er sant.
Hun er min mor nå.
Mark.
Ikke kødd med meg.
Ser du etter nattmat ?
Forsyn deg. Spis. Drikk.
- Ikke la meg stanse deg. - Hva gjorde du?
"Gjorde"? Jeg?
Jeg skjønner. Du tror jeg har puttet noe i maten til familien min.
Du tror jeg...
Mark, gi deg.
Tror du virkelig at jeg ville gjøre noe sånt?
Mamma, pappa, det er Mark. Best dere kommer kjapt.
Nei, Mark. Stopp. Stopp.
Alt sammen er en feiltakelse. Han prøver å forgifte dere!
- Å Mark. - Nei!
Ro deg ned.
Mark, stopp.
Stopp-
- Bare stopp. - Nei!
- Vi snakker om det i morgen tidlig. - Hvorfor det?
- Ingen tror på meg. - Mark.
God natt.
- Han har det bra. - Å, Wallace.
Han har det bra. Hør nå, Jack kommer tilbake om noen få dager.
La oss bare holde det hele sammen, frem til han kommer.
Henry... gå og legg deg.
Mamma? Hva driver du med?
Jeg bare ser meg rundt.
Henry, om det var noe som var galt... du ville fortelle meg det, ikke sant?
Hva mener du?
Når vier barn gjør vi av og til ting som...
Hva slags ting?
Ting vi er lei oss for?
Jeg er ikke lei meg for noe.
Se hva jeg fant.
Hvor fikk du den fra?
Du vet hvor jeg fikk den fra.
Jeg fant den ikke etter ulykken med Richard.
Har du hatt den hele tiden?
Den var min før den var hans.
Men du visste at jeg lette etter den.
Hvordan fikk du den?
Henry?
Hvordan fikk du denne?
Jeg tok den. Unnskyld, mamma.
Jeg tok den fordi jeg ville ha noe til minne om Richard. Bare det.
Kan jeg få den igjen, vær så snill.
Nei.
Nei. Du kan ikke få den igjen.
- Men den er min. - Henry.
- Gi den til meg! - Henry.
Henry?
- Hva er det du gjør? - Savner noen.
Hvem?
Mark, gråt du i begravelsen til moren din?
Hvordan det?
Jeg vet ikke. Jeg kan tenke meg at det er forventet at du gråter din mors begravelse.
- Men jeg vet ikke. - Det ville du ikke.
- Ville ikke hva? - Skade henne.
Tror du virkelig at jeg ville skade min egen...
- Å vent. - Hva?
Jeg husker akkurat. Hun er ikke moren min lenger.
Hun er din. Var det ikke det du sa?
- Hun er moren din nå. - Ja.
Din mamma, min mamma. Søren heller. Vi kommer til å savne henne begge to.
Jeg dreper deg før det skjer.
Stakkars Mark.
Så voldelig, så forstyrret.
Hvis du ikke passer deg, så kommer de til å sperre deg inne.
Jeg kunne drepe deg nå.
Kom igjen. Stikk den inn.
Men du må stikke ganske hardt.
Blodet kommer til å sprute tvers over rommet.
Kom igjen. Kom igjen.
- Henry, har du sett... - Pappa, hjelp meg!
Mark! Hva i helvete er det du holder på med?
- Svar meg! - Ikke vær sint på Mark. Han er ikke seg selv.
- Du kunne ha skadet ham. - Det er han som ønsker å skade folk.
Mark, jeg er lei for at du ikke vil være venner.
Han vil gjøre noe. Han sa han skulle drepe henne.
Vi skal ringe Alice Davenport og ta en prat.
- Du må tro meg. - Du må roe deg ned.
- Mark. Mark! - Jeg må komme meg ut herfra.
- Hvis det er slik du vil ha det. - Du forstår ikke, onkel Wallace!
Du få være her inne til du er klar til å prate.
Onkel Wallace!
Susan! Susan!
Nei. Susan!
Jeg bestemte meg for å rydde i skuret.
Henry, stopp. Bare stopp.
Vi må snakke sammen.
Kan vi gå en tur, mamma?
Du vet, sånn vi gjorde da jeg var liten.
Nei. Susan!
Mark! Pass deg for glasset! Ta det rolig!
- Rolig. Ta det rolig. - Mark! Mark!
- Henry? - Ja, mamma?
Du må fortelle meg sannheten nå.
- Hva skjedde den kvelden da Richard døde? - Vet du ikke det?
- Jeg vil gjerne høre det fra deg. - Jeg var nede og lekte.
Henry. Ikke lyv for meg, greit?
Bare ikke lyv for meg.
Fortell meg nå,
drepte du Richard?
Hva om jeg gjorde det?
Vel...
- Hva, mamma? - Vi skaffer hjelp til deg.
Du ser ikke særlig bra ut, mamma. Ser ut som du trenger hjelp.
- Du må stole på meg, Henry. - Nei.
Nei, det kan jeg ikke.
Du vil bare sende meg bort, ikke sant?
Nei, selvsagt ikke.
- Du vil plassere meg på et av de stedene. - Nei, Henry.
Jeg vil mye heller dø, hører du meg? Jeg ville mye heller være død.
Henry. Henry, nei.
Henry!
Ser du etter meg, mamma?
- Å, Henry. - Du trodde virkelig at jeg ville hoppe, hva?
Du kjenner meg visst ikke særlig godt, mamma.
Henry!
Ja, mamma?
Henry, vær så snill! Nei!
Jeg skal drepe deg.
' Nei! - Jeg Skal drepe de 9!
Hold deg fast i meg, Henry.
Ikke slipp.
Hold deg fast, Mark.
Hold deg fast i meg! Kom igjen!
Kom igjen. Kom opp. Dra dere opp.
Mark! Hold deg fast!
- Mamma. - Henry.
Mamma,jeg er glad i deg.
Mamma, jeg trenger den andre hånden din.
Kom igjen.
- Hjelp meg. - Mark! Hold deg fast.
- Hjelp meg. - Hold deg fast, Henry, kom igjen!
Mamma, dra meg opp.
- Hjelp. - Nei, Mark. Nei!
Mamma! Mamma,jeg er glad i deg.
Hjelp meg!
- Hold deg fast. - Hjelp meg.
Mamma, hjelp! Hjelp meg, vær så snill.
Henry.
- Mamma. - Henry.
Henry er borte, og resten av oss er trygge.
Men noen ganger, sent om kvelden
er det Susan jeg tenker på, ikke Henry.
Og jeg lurer på om hun, dersom hun kunne gjøre det om igjen,
ville ta det samme valget?
Jeg vil nok alltid lure på det.
Jeg vet at jeg aldri kommer til å spørre.
Oversatt av Visiontext : Randi Stangebye
NORWEGIAN